> Costel Pintilie

> (extras dintr-un mesaj e-mail transmis pe lista "rgo")

> In mod constient Goul mi-a aparut in fata in Stiinta si Tehnica, in 1983 cind legat fiind de pat, mestecam tot ceea ce putea fi tiparit pe hirtie.
> Cind am vazut diagrama unei probleme, (cred ca era o scara) am resimtit senzatia de placere provocata de acest joc. Aceeasi senzatie o mai simtisem cu mult timp in urma intr-un vis uitat intr-un colt de teasta pe tarimuri onirice. Din vis nu mai rememoram detalii, dar senzatia era inca vie.

> Ajuns acasa, prizonier la domiciliu pe vecie ( mai tirziu vecia s-a dovedit a fi sapte ani) l-am obligat pe fratele meu mai mic sa sa duca la biblioteca si sa citesca regulile. Joc nu se gasea, asa ca pulurile de table au parut ca sint facute special pt asta. Se spunea acolo ca piesele sint lenticulare pt a putea fi apasate si ridicate. Asa erau si astea.
> Abia ani mai tirziu am realizat ca e vorba de lenticular dar convex nu concav. Continuasem sa joc cu aceleasi piese pina cind Bogdan Creanga mi-a zis:
> "- Ia-ti ma un joc normal ca dupa ce plec de la tine vad numai cerculete pe strada."

> Gobanul facut maiastru pe o placa de tego pe care zadarnic o slefuisem citeva zile ca sa se albeasca, asa ca am lipit pe ea hirtie, tot ansamblul fiind apoi lacuit.
> Am jucat direct 19 X 19, asa ca initial partidele erau o corvoada. Chiar daca intelesesm regulile corect, tactica si strategia erau notiuni indepartate. Totusi l-am fortat pe fratele meu sa joace pentru ca stiam ca trebuie sa fie ceva mai mult, ascuns acolo. Normal, din multe zeci de partide nu am reusit sa cistig nici una, "mentorul" meu citind primul regulile, si apoi explicindumi-le mie, evident era cu un pas inainte. Scurtind povestea, realitatea e ca am ramas fara partener dupa ce cu ajutorul problemelor studiate in Stiinta si Tehnica am inceput sa cistig constant, si fratele meu fiind cu timpul limitat de facultate.

> In 1990 a fost primul contact cu un jucator de Go, Bogan Creanga.
> Prima partida, de proba. Ma infing febril in partida ca sa fac impresie buna. Joc taurin cum mi-e caracteristic, nu vad stinga nu vad dreapta, si la un moment dat, probabil in yose tirziu, ma opresc sa vad ce am facut.
> Stau, numar, ma uit perplex, si biigui inmarmurit:
> "- Incredibil !!"
> "- Infiorator ... vine raspunsul lui Bogdan (el era vreo 15 kyu sau poate ceva mai tare).

> Ma lasa citeva minute sa imi revin, dupa care zice:
> "- Pune 9."
> Vexat, dau sa raspund, dar am avut prezenta de spirit sa tac totusi.

> Povesti ar mai fi multe dar o sa opresc amintind doar inca una.
> La primul concurs, La Braila, batut mar, 20 kyu de proba, zero partide cistigate. Oricum, impotriva lui Catalin Albu, stateam binisor, ma infiltrasem in teritoriul lui pina in partea cealalta, bucuros de o victorie ce se profila, nu voiam sa iert nimic si luptam pt un ko de juma de punct. La una din amenintari am privit cca 0,2 - 0,3 secunde si am conectact ko-ul bucuros, dupa care cele 17 pietre infiltrate in teritoriul advers, au ramas orfane. Am pierdut cu 34 de puncte.

> Despre istoria Clubului din Galati sint ceva date pe situl lui Titi. Oricum si aici ca peste tot. Jucat din poarta in poarta, cu doar doi ani stabili. Unul la mine acasa, si unul la Bob Lamming in cabinetul lui de limba engleza.

> Costel