> ## Kibi Daijin

> Se pare ca jocul de Go a patruns in Japonia in cursul sec. V (in orice caz, nu mai tirziu de sec. VI), provenind din Coreea (prin intermediul preotilor budisti) sau din China - care incepuse sa atraga din ce in ce mai mult atentia (si admiratia) japonezilor.
> Legenda spune ca cel care ar fi adus jocul din China, ar fi fost Kibi no Makibi (cunoscut sub numele de Kibi Daijin sau Inaltul Demnitar Kibi); aceasta este o versiune acceptata de mai toata lumea, cu toate ca exista suficiente dovezi ca japonezii apartinind claselor mijlocii practicau Go-ul inca de cu ceva vreme inainte.
> Kibi se nascuse intr-o familie de arisocrati si inca de tinar reusise sa cistige favorurile casei imperiale, astfel incit la virsta de 22 de ani a fost trimis la studii in China. In total, a petrecut 19 ani in Ch'ang-an - superba capitala a dinastiei T'ang - dupa ce, la plecare, primise insarcinarea speciala de a aduce inapoi cit mai mult din cultura infloritoriului imperiu.
> In timpul primei sale vizite in Ch'ang-an, o intimplare fascinanta se spune ca s-ar fi petrecut, o intimplare transformta ulterior in legenda - tema a numeroase opere de arta si chiar a unei piese de teatru kabuki.

> *

> Intr-o buna zi, Imparatul Hsuan-tsung, vrind sa testeze capacitatile intelectuale ale lui Kibi, l-a rugat sa joace o partida de Go cu unul dintre slujbasii Curtii. Pe vremea aceea Kibi nu cunostea nici macar regulile acestui joc dar nu a refuzat provocarea. Ba mai mult ... el si-a pariat viata - ca miza a partidei - in schimbul initierii in "tainele calendarului" (stiinta pe care intentiona sa o introduca in Japonia).
> Partida a evoluat bine pentru Kibi, care fusese tot timpul ajutat de catre spiritul unuia dintre prietenii sai. Spre final ajunsese chiar sa conduca la o diferenta de un punct, cind ... nevasta slujbasului imperial (care urmarise indeaproape partida), pentru a-si feri sotul de o infringere rusinoasa ... a inghitit pe ascuns una dintre piese.
> La incheierea partidei s-a constatat imediat lipsa piesei respective (dupa regulamentul chinezesc, pietrele trebuind sa fie intr-un numar fix). S-a intimplat insa ca imparatul avea o oglinda magica, cu ajutorul careia piatra lipsa a fost gasita imediat. Hsuan-tsung s-a enervat foarte rau cind a descoperit siretlicul folosit de catre nevasta slujitorului sau si a poruncit ca aceasta sa fie executata. Kibi a sarit insa in ajutorul femeii, implorind mila imparatului si pina la urma a reusit sa-l induplece. Mai tirziu va fi rasplatit pentru fapta sa, femeia (recunoscatoare) avertizindu-l despre un complot care fusese pus la cale impotriva sa - de catre niste curteni invidiosi - si ajutindu-l sa se itoarca teafar in Japonia.

> *

> Intr-una dintre versiunile legendei, dupa intoarcerea acasa, Kibi ii daruieste nevestei sale piatra cu bucluc - pe care, dupa terminarea incidentului din Ch'ang-an, o pastrase intr-o cutie de jad. Nevasta prevazatoare a pastrat insa numai cutia frumos ornamentata, piatra aruncind-o in fintina unuia dintre vecinii sai - pe care il antipatiza deosebit de tare ...
> Doua lucruri interesante atrag atentia in mod deosebit, in aceasta legenda. Unul este asocierea jocului de Go cu Calendarul, deci cu miscarea stelelor si planetelor - o tema des utilizata in legendele timpurii. Celalalt, este faptul ca partida de Go dintre Kibi si curteanul chinez a fost jucata cu miza. Pariurile erau o practica cit se poate de uzuala in China, ca de altfel si in Japonia - pina la inceputul sec. XVII cind Tokugawa a infiintat un minster special al Go-ului, care a impus o eticheta foarte stricta jucatorilor japonezi.
> In perioada respectiva marea aristocratie japoneza, incepuse sa nutreasca o admiratie deosebita pentru cultura chineza. Orice obicei despre care se auzea ca este practicat in Ch'ang-an era automat adoptat si la Curtea japoneza ...
> Go-ul, cu toate ca era cunoscut in Japonia, nu era pina atunci decit o modalitate ca oricare alta de petrecere a timpului liber - pentru calugari, razboinici sau clasele mai de jos ale nobilimii. In momentul in care s-a aflat ca jocul este la mare stima in China, si-a cistigat bineinteles si aprecierea inaltei nobilimi japoneze.
> Cert este ca, dupa cei 19 ani petrecuti in China, pe linga cunostiintele acumulate in domeniul filozofiei, istoriei, muzicii sau poeziei, Kibi Daijin a mai adus in Japonia flautul, diferite texte religioase si opere ale clasicilor chinezi, picturi, medicamente ... si o intreaga multime de alte obiecte, dintre cele mai diverse. Printre ele se numarau o masuta de go, din lemn de dud, frumos ornata si doua seturi de piese (una din os - rosii si purpurii, avind incrustatii ale unor forme de pasari - iar cealalta din cuart si serpentina).

> * * *