> # O metoda de invatare a Go-ului

> de Jan J. Lubos - bazat pe o metoda a lui Yasuda Yasutoshi, 9 Dan

> ( Partea 1-a )

> Traducere Ion Florescu

> Modul de predare a Go-ului descris aici este bazat pe metoda lui Yasuda Yasutoshi, 9 dan profesionist, metoda in care am fost initiat in urma cu un an. Se mai bazeaza, de asemenea, pe mai bine de 10 ani de experienta personala in predarea Go-ului pentru copii, folosind metode "traditionale" ... si pe o analiza atenta a rezultatelor. O comparatie intre aceasta noua metoda si cea traditionala stabileste un rezultat net inferior al celei din urma.
> Voi descrie aici un curs de predare a Go-ului pentru copii, care se intinde pe o perioada de 9 luni. Metoda aceasta poate (si trebuie, in opinia mea) sa fie folosita si pentru initierea adultilor, ea avind rezultate mult mai rapide.
> Concluziile la care se ajunge sint foarte interesante, venind in sprijinul unui subiect indelung discutat; un set de reguli unanim acceptate.

> *

> Metodele traditionale de invatare a Go-ului, bazate pe explicarea tuturor regulilor inca de la inceput, sint foarte ineficiente si necesita eforturi mari din partea profesorului pentru a capta atentia elevilor. Jocul pe o tabla mica (9x9) forteaza jucatorii sa depaseasca, simultan, multe bariere: acceptarea notiunilor noi (teritoriu, ko, seki, piese moarte dar necapturate pina la sfirsitul partidei) cit si aspectele tehnice.
> Pentru a simplifica modul de predare a jocului se pot folosi unele metode de invatare pas cu pas (un exemplu tipic este sa-l inveti pe elev cum sa captureze piesele adverse din propriul teritoriu - in regulamentul chinezesc acest lucru nu schimba rezultatul final). Aceste metode aditionale ingreuneaza totusi intelegerea scopului final al partidei. Interesul copiilor scade adesea si poate fi pastrat mai degraba datorita calitatilor profesorului, decit ale jocului efectiv.
> O alta problema este legata de trecerea la jocul pe tabla mare. Copiii care pot incheia corect o partida pe tabla de 9x9, vor avea mari probleme incercind sa inteleaga ce se intimpla pe o tabla mai mare (deoarece nu pot acorda suficienta atentie intregii table). In consecinta, jocul lor trebuie sa fie asistat de catre profesor.

> Rezultatul este ca numai un numar mic de copii vor continua sa joace Go, multi dintre ei renuntind pe parcurs, cu toate eforturile profesorului de a copia si aplica aceasta metoda de predare. Totodata, un singur profesor nu va putea sa initieze si sa supravegheze un numar prea mare de copii.

> In mai 1998 l-am intilnit pe Yasuda Yasutoshi (9 dan) si am luat cunostinta de metoda lui de predare si popularizare a jocului de Go. In septembrie 1998 Yasuda sensei a vizitat Polonia (pe linga alte tari) si a prezentat jocul de Go in fata copiilor (sau, mai degraba, o versiune simplificata: "Ponnuki-Go"), tinind mai multe lectii scurte, in citeva scoli.

> *

> Ponnuki-Go (sau Atari-Go) este bazat pe invatarea modului de incercuire (si captura) a pieselor adverse. Cunostintele necesare sint:
> 1. piesele se aseaza pe rind (negru-alb) pe intersectii
> 2. o piesa (sau mai multe) adversa incercuita complet cu piese proprii este ridicata de pe tabla (capturata), partida luind sfirsit
> In acest fel, dupa numai o scurta introducere, li se permite copiilor sa joace si sa se intreaca intre ei, profesorul devenind doar un simplu spectator al competitiei lor.

> *

> Am continuat lectiile cu grupuri mari de copii. Cu totii au continuat sa frecventeze cu pasiune intilnirile, ca rezultat al simplicitatii Atari-Go-ului - un joc atit de usor de inteles pentru ei. Am folosit ca atractii suplimentare un numar mare de "concursuri" (copiii adora sa se intreaca in competitii). Folosind metoda Yasuda, poti organiza astfel de turnee chiar din prima sau a doua sedinta.

> *

> Turneu de Atari-Go: pe o tabla de 9x9, copiii joaca doua partide (tur-retur, inversind culorile); partida dureaza pina la capturata primei piese. Dupa doua astfel de partide, un jucator acumuleaza 2, 1 sau 0 puncte. Copiii cu un numar similar de puncte joaca impreuna in runda 2 ... si asa mai departe.
> O ora este suficient timp pentru a desemna un jucator, chiar dintr-un grup mai mare de copii. Se recomanda a se da mici premii sau suveniruri. Uneori am oferit "stele" ca simbol al reusitelor si al "gradelor", foarte apreciate de catre copii.

> *

> O regula esentiala: nu trebuie sa grabim procesul de predare (mai ales la copiii mici). Lucrurile noi trebuie predate incet, cu rabdare si (cel mai bine) in timpul unei partide cu profesorul. Foarte eficient si popular printre copii este modul de atentionare prin care se urmareste familiarizarea lor cu rezolvarea si intelegerea problemelor din partide reale.

> *

> "Atentionarea": in timpul unei partide un elev face o greseala. In functie de priceperea lui, aceasta poate fi neobservarea unui atari, a unui dublu atari, a unei scari, plase, etc. Profesorul (care urmeaza la mutare) il roaga pe elev sa-i arate "cea mai buna miscare". Aceasta metoda creste interesul celor care urmaresc partida, dind nastere - de obicei - unor discutii aprinse, mai ales daca problema nu este prea usoara.

> *

> In scurt timp, nivelul elevilor se va diferentia. Un mod de a pastra crescut interesul lor este o mica schimbare in reguli. Numarul de piese care trebuie capturat pentru a cistiga, se poate schimba - echivalentul handicapului intr-o partida obisnuita de Go.

> *

> (continuarea in numarul viitor)